Имало едно време.
Красиво момиче на име Бела.
Тя живеела в омагьосан замък.
Сприятелявайки се с обитателите му,
които били хора също, като господаря си.
Но сега те, всички, били омагьосани.
И само силата на любовта, може да развали магията.
Приятелството им нараствало и те решили, че Бела е избраната.
Но кой би обикнал звяр,
за да избави всички от магията.
Шанделиера, изглеждаш сияйна!
С Люмиер сте перфектната светлина. - Височина ли каза?
Който е по-високо върши всичко.
Казах светлина, Шандлиера. Перфектната светлина.
Какво? Добре защо не каза веднага.
Значи ще бъдем двамата!
Няма ли това да е чудесно? - Разбира се, мадам.
Изпратете двадесет кубика дървен материал в замъка.
Изпратете ги веднага, защото…
Защото така желаете. Това е.
Не, почакайте! Защото ви трябват!
Да, защото имам нужда от тях. С уважение и така нататък.
Уидърспун!
Знаеш пътя.
Вечерята е сервирана. Храна, перфектна във всеки детайл.
Както и нашата компания.
Тя ме изнервя, Люмиер. Защо е така?
Тя е жена, господарю!
Кажи, как да я впечатля! - Целунете и ръка,
ще свърши работа, особено ако го направите както трябва.
Прочетох най-невероятната книга!
Вероятно може да ни разкажете за това след вечеря.
Напоследък е много спокоен! - Спокоен?!
Имам предвид това, колко добре се разбирате двамата!
Да, така е.
Вероятно "спокоен" не е правилната дума.
Спокойно, една дума означава хармонично.
Това е хубава дума, вие сте много умен речник.
Позволете да ви се представя, Уебстър на вашите услуги.
Приятно ми е. Ще се присъедините ли към нас?
Но разбира се, направо е задължително.
Госпожице, вашето присъствие тази вечер, топли моето…сърце.
Госпожице, присъствието ви тази вечер.
Топли моето сърце.
Благодаря.
Точно казвах на Коксуърд за една великолепна книга.
За момиче, което живеело с мащехата си.
Ужасна жена, която я карала да работи ден и нощ.
Тя била ужасно самотна. - Шанделиера, блестиш.
Разбира се, аз съм изключително интелигентна.
Не трябва да си гении, за да знаеш това.
Светлината ти блести прекалено много, разваляш настроението.
"Сварявам храната"? Боже мой не, това е работа на готвача.
Злата мащеха не и позволявала да си отдъхне нито за миг.
Не е ли ужасно?
Какво има? - Малко е топло тук, това е.
Моля, продължете. - Мога да видя собствената си сянка.
Вдигни се. - О, да поумнея?
Няма да търпя такава обида заслужавам уважение.
Тихо, вие двамата, правите сцена.
Феята, решила да й помогна, да отиде на бала.
А тя нямала какво да облече…
Извини ме. Отвори прозореца.
Ваше благородие, отварянето ще доведе до охлаждане!
Много добре, продължете.
Значи не вярвате в съществуването на добра фея?
Тя направила магия и всичко се наредило, както трябва.
Но имало едно условие, до полунощ…
Достатъчно, отвори прозореца.
Веднага. - Отварям прозореца.
Още ли ви е топло?
Другите замръзнаха.
Вероятно, трябва да напуснат стаята.
Това не е много подходящо. - Какво?
"Подходящо"…Сърдечно, приятно приятни.
За окончателно определение. - Аз нямам по, по…
Това е моя замък и аз определям правилата.
Само защото е твой замъка, не е необходимо да си груб.
"Груб"-обидно, примитивно, внезапно.
Знам, какво означава.
Уебстър, о не бедния.
Дезориентиран!
Това, което направи е ужасно.
Държиш се грубо и глупаво.
Бела просто отказва да напусне стаята си!
Ще ви кажа, какво да направим. Трябва да поискаме извинение.
Поведението на господаря снощи не беше за пример.
Не е единственият, видя ли я снощи? Начинът, по който се държа!
Люмиер, не съм имала намерение да ви заслепя.
Не мога да ви чуя от тук.
Не може да чуе, използва това извинение от години.
Да се извиня?! Тя трябва да ми се извини.
Да, господарю. - Разбира се, господарю.
Тук долу.
Иска да се извиня…на него?
Вероятно дължа извинение, за това че го нарекох груб.
Значи ще го направите? - След, като той ми се извини първо.
Трябва да се подходи деликатно. - Остави на мен.
Тя е съгласна да се извини.
Въпреки това, има една незначителна подробност.
Никога, няма да се извиня.
Започвам да се чудя, дали ще си проговорят някога?
Ако тя не го обикне, преди да падне последният лист.
Всички ще останем омагьосани завинаги.
Мисля, че им трябва повече време.
Лесно е да го каже часовник! - Няма да променим нищо от тук.
Трябва да направим нещо, сега и то бързо.
Някакви идеи?
Господаря, да се извини!
Да, но ние не можем да се извиним вместо него!
Защо не?
С дълбоко разкаяние за моето непредпазливо поведение,
аз поднасям своите извинения и моля за прошка.
Късо. - Сладко. Искрено!
Коксуърд, виждал ли си Люмиер?
Да, но съжалявам, че ви отбягва.
Просто не може да намери сърце, да прости за съжаление.
И всичко по моя вина!
Не, не наказвайте себе си.
Той е прекалено горд, за добро или зло.
Небеса! - Писмо, от кого ли може да е?
Нямам представа.
Уидърспун, идвам от замъка. - Трябва да е от господаря.
От него е. Неприятностите между нас приключиха.
Само виж. Какво ти казах?
Сега те ще си простят и забравят.
Какво ще стане ако разберат, че сме ние?
Ужас, е думата.
Не казвай нито дума! Мой ред е да говоря.
Аз съм тук да се извиня. - Така ли?
Твоята доброта, ме кара да се засрамя.
Нима? - Аз съжалявам, само че ми отне
толкова време и искам да знаеш, че никога не съм те наричала глупак.
Аз съм тази, която се държи глупаво, детински и не желае да прости.
Толкова се радвам, че дойде.
Значи ще ми простиш? - Разбира се.
За кураж, момичето погледна назад,
към цветната ферма. След, което се изправи смело
и продължи пътешествието си напред. Хареса ли ти до тук?
Да, продължавай да четеш. - Нейното детство и помагаше да…
Спомени, който тя ще…
Ценни, като скъпоценен камък.
Съжалявам, но е трудно да чета докато ядеш това!
Но те са ми любимите! - Ще почета по-късно, ако искаш?
Тръгваш си? - Не мога да чета, когато ядеш.
Но разбира се можеш да ядеш после!
Много добре!
Трябва да кажа, че негово височество е много внимателен тази вечер!
Няма проблем. - И гласа му толкова смирен.
Благодаря. - Да не ни разберете погрешно.
Но не желаем, да ни се наложи, да пишем друго писмо за извинение.
Какво искаш да кажеш? - Имах предвид писмото ви до Бела.
Такова красноречиво извинение! - Не съм писал такова писмо.
Не разбирам, взимате си обратно извинението?
Не съм писал писмо!
Но, аз го пазя. - Покажи ми го.
Щом настоявате, в стаята ми е.
Уебстър!
За бога, ела тук долу.
Сигурно можеш по-добре от това.
И Крейн прекалено си къс, за да бъдеш там, ела тук.
Искам да знаете, че знаех плана ви още от самото начало.
Вие сте в"горещи води" и предполагам разбирате, какво сте направили?
Ако истината не се разкрие, двамата с Бела никога няма да се уважават.
Ето написано от вас! - Това е фалшификат!
Ще се съгласите, че не бих направила такова нещо!
Господарю, трябва да ви кажем нещо.
Писмото…беше.
Измамно, фалшиво, лъжливо, подправено.
Аз го направих. - И Крей, ето тук.
Къде сте?
Хайде момчета. Знам, че сте тук.
Няма да ви нараня, обяснете ми.
Защо правите такива неща?
Ние искахме ти и господаря, да си говорите отново.
Остани отвън. - Нека си вървят, умолявам те.
Те ме предадоха. - Моля те, не ги наранявай.
Добре, ще ги пожаля.
Но, ако прекрачат двореца отново, ще отговорят пред мен.
Но те не са имали предвид… - Тишина.
И всеки, който им помогне ще съжалява.
Сега къде ще отидем? - Нека отидем в града.
И помолим за помощ.
Това е повече отколкото мога да понеса.
Те няма да оцелеят отвън.
Нищо не можем да направим сега!
Страниците ми се обърнаха! - Виж, точно там, успяхме!
Успяхме, ха-ха.
Успяхме, как бихме могли да се съмняваме?
Това е града наистина. - Град?
Това е жалко, но едва ли може да обвинява господаря.
След всичко да забравиш е престъпление.
Ако някой е обвинен в престъпление това съм аз.
Нищо от това нямаше да се случи, ако се бях извинила.
Аз съм тази, която трябва да се извини знаех за фалшификата.
Но, толкова отчаяно исках ти и господаря да си простите.
Трябва да ги намеря! Отивам след тях, да ги доведа.
Ето ги и тях, изглеждат ужасно.
Не може да им помагаш! Господарят категорично забрани.
Виж, града изглежда точно като замъка.
Това е замъка! И след като вървяхме толкова.
Плум, Крайм,Уебстър елате с мен.
Трябва да ви сложим до огъня!
Предпочитам да замръзна в стомаха на вълк. Не благодаря!
Ще загина, ако господаря ме види.
Той е чудовище, ще ни нарани.
Не мисля така, ще говоря с него.
Ще ви позволи да останете сигурна съм.
Защото дълбоко в себе си, той има добро сърце.
Допуснахме нещата да отидат твърде далеч и вие страдате най-много.
Моля ви, простете ми.
Ще съжалявам приятели, ако не ви простя.
Благодаря.
Ако можехте да кажете това и на него.
Горките, нека влезем вътре.
Този огън трябва да ви стопли и загрее за нула време господа.
Добре още няма вест от господаря.
Надявам се, да не е много ядосан.
Ядосан? Смея да кажа, че може да реагира много по-лошо от това.
Аз не искам да съм наоколо, когато дойде тук.
Ще бъда толкова далеч… - Искам да кажа нещо.
Трудно е знам и съжалявам. Моля те, да ми простиш.
Прощавам ти. А вие, ще ми простите ли?
Да, да, да! Всички ти прощаваме.
Това беше лесно! Чувствам се щастлив не си спомням да съм бил по-щастлив.
Всички са способни да простят, но аз?
Не е късно да направиш нещо.
Не сме за изхвърляне Шанделиера. - Не го казвай.
Плум, Крайм и Уебстър се съгласиха да ни разкажат за приключението си.
И мисля, че ще се видиш със стар колега.
Защо ще искам да го видя стара кола?
Колега скъпа, колега.
Започвам да се ядосвам.
Слушахме свиреп, задъхан от борбата хищнически вълчи вой.
Все пак ние продължихме напред, нищо не можеше да ни уплаши.
Дори, вълчия вой!
Извинете.
Продължете. Ти каза, че искаш да простиш!
Дай ми време.
Не ми казвай, че си дошла долу за да чуваш по-добре?
Не Люмиер, не съм. - Трябва да признаеш,
че от по-ниско горя по-ярко!
От по-ниско мога да работя в тясно сътрудничество с вас!
Заедно работим чудесно, нали?
Шанделиера, моля те прости ми!
Люмиер! Всичко, което трябваше да направиш с да попиташ.
Всичко е толкова приятно.
Трябва да го призная, за всеки проблем си има решение.
А решението често се изразява само с една дума.
Прошка, да оставиш различията настрана в миналото.
Тиха, великолепна вечер!
Вероятно вие двамата бихте желали да, вечерята на верандата?
Докато останалите подготвят ордьовъра.
Ордьовър? Какво е ордьовър?
О да, ордьоври!
Колко глупаво от моя страна. Да започваме.
Топло е сега! - Скоро ще бъде пролет!
Красота!
Госпожице добре ли сте?
Вие като че ли сте с температура?
Някои неща не са, така като изглеждат.
Аз съм замаяна от любов!
Бърсането на прах е мръсна работа! - Не.
Но все някой, трябва да я върши.
Ела Фили, времето е от съществено значение.
Ние трябва да почистим тази стая от петна.
Знаете ли, какъв ден е утре?
Събота. - Различна от всички други.
Петата година от първата ми среща, с господин Люмиер!
Светлината на моя живот. Но имам проблем.
Той със сигурност има прекрасни планове за тази вечер?
Може би трябва да си направя прическа за вечерта.
Не се съмнявам, че ще ме изненада с лунна светлина серенада.
Или вероятно романтична вечеря за двама, какво мислите госпожице?
Сигурна съм, че каквото и да е, ще бъде голяма изненада.
Какво? Годишнина?
Разбира се, спомням си. Първата годишнина от петата среща.
Тя е след, как звучи вторник?
Пета година от първата ни среща е в събота!
Трябва да имам восък в ухото.
Мисля, че каза…? - Събота.
Боже мой, това е утре!
Утре…аз съм, както се казва в гореща вода.
Тя вероятно очаква нещо специално?
Но разбира се! Знам това.
Имам толкова неща да подготвям. Трябват ми и цветя.
Трябва да се изкъпя.
Да се полирам. Трябва да, има музика лунна светлина!
Ще и кажа…о, не.
Какво да й кажа? Трябва да имам реч.
Фифи, ти си толкова перната.
Нямам думи да те опиша.
Моя единствена, само моя.
Пожар! Пожар!
О, боже Чип. Вземи братята си.
Кажи им да се напълнят първо. Побързай.
Добре всички, моля запазете спокойствие.
Единичен пожар е хора. Контейнери отпред.
Всички отпред.
Да не запалите още нещо? Добре, хора, спешно.
Елате с мен госпожо Потс. - Аз нося чай на господаря!
Какво ще му кажа? - А когато изгори замъка?
Ти ни спаси всички!
Добре шоуто приключи, няма нищо за гледане.
По местата си енергично. Благодаря!
Сега ако мога да разбера, кой е отговорен за това?
Няма начин да ви се отплатя! Освен да кажа, благодаря!
Какво по дяволите правеше, Люмиер?
Работех върху речта. Щях да я дам на Фифи на годишнината.
Реч?
Най-лесно е да кажеш, това, което е в сърцето ти.
Не знаете много за жените.
Знам малко!
Прости ми, аз трябва да репетирам.
Фифи, устните ти са червени, като червена роза.
Как звучи? - Репетирай.
Невъзможно. - Просто и кажи, как се чувстваш.
Но аз не мога да кажа истината, която е в сърцето ми.
Няма да я понесе. Няма надежда.
Люмиер, как може да кажеш това?
За мен, думите на любовта са като вода.
Но, искреност, това честно е невъзможно.
Тогава, нека ти помогна, да намериш дума описваща чувствата ти.
Разкажи ми за първата ви среща.
И ще ти помогна да избереш най любезните думи описващи чувствата ти
Ти си изпратена от небето.
Красив ангел от горе. Нека започнем.
Не може да го направим тук, някой може да ни види.
Хайде тръгваме. Както казват да направим красива музика заедно.
Тя поиска да ми бъде приятелка.
Дори, когато се запалих по моя любим Люмиер.
Беше вълшебна нощ. Започнах със серенада.
Серенадата, която ми направи беше ужасна.
После се разходихме заедно вечерта.
И те вървят, както ние тогава.
Вечерта приключи в романтична разходка на кон в снега.
Така трябва да бъде и утре вечер. И аз ще ти помогна да се случи.
Сега трябва да ми кажеш, какво чувстваш към нея наистина.
Бях…тя…беше…ние.
Не мога. - Можеш.
Вероятно ще е по-лесно, ако си представиш, че съм Фифи.
Тя няма срам.
Кажи ми всичко, което би казал на нея.
Толкова е трудно.
Искам я повече от всичко на света.
Отслабнал е, от магията на тази чародейка!
Готов съм, сега ще го направя.
Нейната зла сила е много голяма за моята любов.
Помни, ако тя те вижда ти се прави, че не. Не ме познаваш, ясно ли е?
Ясно! Точно 9:47 искам ти и твоите приятели.
Люмиер! Къде отиваш с тази туба?
Каква туба?
Люмиер, не идваше ли да ме видиш?
Трябва да запомниш. Нещата не са винаги такива, каквито изглеждат.
Какво е това? Какво ти се е случило скъпа?
Защо плачеш?
Какви…сълзи?
Кажи на госпожа Потс, какво те притеснява.
Сигурна съм, каквото и да е, не може да е по-лошо от това.
Но ако вие сте…
Ако загубите мъжа на живота си, вие също ще плачете.
Ако бях на ваше място, нямаше да имам проблем с мъжете.
Но любовта на живота ми я няма.
И не знам, как да си го върна.
Мъжът никога няма да отговори.
Освен, ако няма избор или направите първата стъпка.
Не разбирам, мосю!
Ревността, това е най-силната от всички емоции.
Когато го накараш да ревнува, той е под пълен твой контрол.
Мерси.
Когато става дума за любов, мога да напиша книга.
Силно казано чичо. Не съм чувал такива глупости.
Моля те за помощ. - Точният човек съм сър.
Не може да го изоставя заради някакво лекомислие.
Пише го в книгите! Не го ли знаеше?
Сър, това е за добра кауза.
И този път книгата е за любовта.
Небеса, сантиментални глупости.
Както и да е. Мислех, че това може да послужи.
Като последен жест от ваша страна.
Виждайки как господаря се старае, да съкрати колекцията си от сребро.
Люмиер! - Това чух. Познавам хора от там.
Това, което казваш не е вярно!
Вярно е. Наистина има връзка.
Вероятна някоя сутрин може да бъде проверено.
На вашите услуги, сър.
Великолепно. Сега всичко, което трябва да направим с…
Люмиер, за какво е всичко това? И защо господаря няма…здравейте!
Коксуърд.
Тя отново. Прави се, че не я виждаш.
Търся те навсякъде.
Ти, голям, дебел часовник.
Така ли?
Имам предвид, ти имаш… И защо млада госпожице?
Защото сте толкова…
Аз съм толкова…
Не, невероятен сте.
Както се казва, пълен с живот!
Трябва да я игнорираме. - Но, винаги ли сте точен до минута?
Да, така е. Истина е. Опитвам да се справя с времето.
Почва да става засрамващо. Трябва да си тръгваме.
Всичко е под контрол.
И също така с дяволско чувство за хумор.
Каква е твоята тайна?
Еми тайната е…време, ха-ха.
Часовникарски хумор. - Какво се опитва да направи Фифи?
Да се измъкне от задълженията си?
Значи, това е много интересно!
Уверявам ви. Но аз наистина трябва да настоявам.
Той е невъзможен.
Време е да се върнеш към задълженията си, в този момент.
Задръж още, приятелю! Само още едно парче.
Наистина, това е много необичайно.
Мога да ви уверя, че не намирам кода никъде.
Почти приключих. Само една незначително корекция.
Вярвай ми, няма да усетите нищо.
Утре вечер, Люмиер ще разкрие любовта си. Както никога досега.
Не звучи ли романтично, Султан?
Да, ще бъде запомняща се нощ.
Нощ на нощите. Най-перфектната и най-романтичната от всякога.
По този повод, Султан ще ни помогнеш ли с…Ще бъдеш част от историята.
За да не ви третират като изтривалка.
Дори и да сте такава. - Благодаря, Султан.
Нямате представа, колко щастливи ни прави това.
И така, тя триумфира!
И този флирт не само открадна моята любов.
Тя открадна него, на най-важната от всички нощи.
Нощта, която трябваше да е моя!
Ако аз не мога да го имам, никой няма!
Да, това е. Внимателно сега.
Не го режи цялото!
Да, перфектно.
Сега мога да направя всичко!
Няма нищо останало за мен. - Фифи, къде отиваш?
Никъде! Вещица.
Моля те за извинение. - Не нищо.
Ето къде си, моя любов! - Люмиер!
Готова ли си? - За какво?
За една чудесна вечер. Планувах я за нас двамата.
Кои двама? - Аз и ти разбира се.
Това е нашата годишнина!
Така ли! Защо? Напълно забравих.
Започваме ли? - Със сигурност.
Ще бъде запомняща се нощ. - Така е.
Малко съм нервен, треперя, като врабче.
Всичко това си направил за мен?
Снега по земята. И въздуха е студен.
И все още ми е топло.
Задавяте сърцето ми в пламъци.
Спокойно, скъпа, всичко ще бъде наред.
Вярвам, че ще е така.
Люмиер, каква глупачка съм била!
Но пълна с любов и няма по-добра.
И сега, Фифи искам нещо да ти кажа.
Да, Люмиер!
В тази перфектна вечер.
Тази чудесна нощ с теб и мен… И луната и шейната.
И луната. Казах ли луната?
И Султан. Къде е Султан?
Кой кара това?
Аз се надявам, ти да знаеш отговора на това!
Трябва да ни спрете веднага. - Сър реших да ви сервирам пунш.
Не предпочитам да се повозя, но вие знаете това.
Моята смелост! Какво да правим?
Само едно може да се направи. Трябва да пищим като, страхливци
Помощ! - Помощ!
Чуйте, звучи като Люмиер, викаш за помощ.
Мисля, че е той. Интересно!
Не мислех, че той ще се нуждае от помощ.
Но госпожо Потс, той е в беда.
Всички са в опасност. Елате бързо.
Не по този път! Всеки друг, но не този.
Казвам, че това вероятно не е края на всички?
Облегни се на ляво, мила моя.
Моя свят, не изглежда безопасен изобщо.
Какво ще правим сега?
Сега? Предполагам, че ние ще загинем.
Фифи! - Люмиер!
Дръж се, Люмиер.
Като се има предвид възможността. Нямам намерение да правя нищо друго.
Люмиер, спаси ни. - Щях, ако можех!
Не се отказвай моя любов.
Имам идея.
Всичко е по моя вина, ако само ти бях повярвала!
Трябва да знаеш, че те обичам, от цялото си сърце!
Да, й аз… - Да?
Лю. - Слушам.
Няма да ходя никъде. - Дръж здраво и не пускай.
Един момент, ако ще?
Думите, просто ми избягаха. - Кажи ми Люмиер?
Ти си моята единствена. Само моя.
Изпратена от небесата, красив ангел.
Фифи, толкова пленителна и засмяна. Обичам те!
Наистина ли? - Да, наистина.
Толкова се радвам, че сте спасени!
Страхувах, се, че нашата годишнина е далеч от перфектното.
Беше вечер, която никога няма да забравя.
Предполагам сега всичко е наред между нас.
Имам предвид, изглеждаш щастлива.
Понякога нещата са такива каквито изглеждат!
ПАРТИТО НА Г-ЖА, ПОТС.
Времето е ужасно.
Никога, през тези години не помня такова.
Слънцето няма желание, да се появи,
нито веднъж тази седмица.
Госпожо Потс, добре ли сте?
Прости ми, скъпа.
Страхувам се, че от това сиво небе почвам да посинявам.
Меланхолията е мрачно настроение!
Да, благодаря ти, Уебстър.
Майка ми е била засегната от времето!
Баща ми също.
Вероятно малка почивка, ще те накара да се почувстваш по-добре.
Не позволявай на това мое настроение да те притесни. Ще го преодолея.
След сивия ден повече чай, ще ми подейства добре.
Грижи се за това място? - Звучи добре.
Не ми казвай, че е студена!
Страхувам се, че забрави да сложиш чай!
Това е само вода.
Забравила съм чая?!
Никога не съм била толкова смутена.
Не се упреквай толкова. Всички правим грешки.
Трябва да съм си загубила ума. - Може би, трябва да си починеш.
Не съм от полза на никого в това положение!
Отиди в моята стая, там е тихо и хубаво.
Кой знае? Може да се събудиш чисто нов чайник!
О, благодаря скъпа.
Страхувам се всичко това, предизвика някои ужасни неща.
Беше на покрива на замъка, ремонтирайки ги снощи и не е мигнал.
Най-добре е да го оставим да поспи тогава.
Да, разбира се няма да го будя. По добре, да събудя мечка от зимен сън.
И въпрос от нас! Когато това ужасно време ще спре?
Уидърспун, изпрати това бързо.
Толкова съжалявам.
Тя е най-веселата душа в замъка!
Защо тази сутрин тя изглеждаше толкова мрачна на масата?
Не знам, какво да кажа.
Изпратих запитване до мой приятел, който може да предвижда времето.
Може би ще знае кога настроението на чайника, ще се върне.
Много мило от твоя страна.
Но ние не трябва да чакаме времето да я развесели!
Трябва сами да го направим - Разбира се!
Не може да е по-добре от мен.
Не мога да изброя моментите, в които тя беше там, когато имах нужда!
Да ме изслуша, да ме развесели, когато съм тъжна.
Тя ми е като майка! - На мен също!
Всички знаят, тя е сърцето на този замък.
Трябва да се съглася с Бела! Трябва да действаме.
Трябва да хванем бика за рогата! Събаряме го на земята и го удряме.
Всъщност, имам нещо по-забавно предвид.
Какво ще кажете за парти? - Парти?
Ще направим парти, за мама.
Един малък жест, за да знае, че я обичаме.
И трябва да има и торта! Случай като този, просто крещи за такава.
Готвач Боше, може ли да разчитам на съдействие?
Нещо малко?
Госпожице, готвач Боше не прави нищо "малко"!
Но разбира се, че не!
Казах малко, защото мислех, че само господаря може,
да поръча големи шедьоври!
Торта, това е елементарно! Ще бъде елегантна и възхитителна.
Готвач Боше, ще бъде удоволствие!
Освен ако не греша? Любимата и е "Ангелска".
Сърцето ти е на правилното място скъпа!
Но "дяволската" е любимата торта на г-жа Потс!
Люмиер е прав, г-жа Потс е шик душа. Тя харесва дяволската торта.
С цялото ми уважение, любов моя,
трябва да се съглася с г-н Коксуърд за това.
Тортата трябва да е "Ангелска"
Типично за теб, ти винаги мислиш, че си прав!
Разбира се, че съм прав! Аз съм дясната ръка, не е ли така?
Не започвай с твоята игра на думи! - Тишина!
Боше, не разрешава разногласия в екипа си.
Ще решим това по-късно. Работейки заедно,
за да плануваме това парти трябва да е забавно!
Забавно с г-н "знам всичко"? - Не започвай Чад.
Ще подготвя необходимите съставки.
Под твое ръководство, разбира се.
Също така, предлагам да има музика, на изнасянето на тортата.
Добра идея! Ще изберем мелодия, която да повдигне настроението.
Значи ще ви оставя вие двамата да изберете музиката.
И не трябва да забравяме цветята, пътят към дамското сърце!
Надявам се, нито една от тези дейности няма да събуди господаря?
Точно сега и Марди Грас, няма да успее, той спи цял ден!
И не го виня! - След всичката работа на покрива.
За себе си бих преминал, като светлината.
Запомни! Нито дума за това на майка си!
Не се притеснявай, устните ми се запечатани.
Концертина! Това е в такт четири.
Тубало, нека опитаме с една октава нагоре.
Маестро, може ли почивка?
Тази чудесна френска мелодия направо ме убива?
Какво? Давам ви почивка, когато го изсвирите правилно!
Каква беше тази адска музика?
Учуден съм, че не познахте работата, на маестро Мишел де ла ланд.
Мислех, че цирка е в града!
Това е добре казано!
Ужасно, напълно неподходящо.
Предполагам, имате нещо по-добро?
Да, всъщност, аз композирах симфония
за случая, от няколко варианта. Какво мислиш?
Мисля, че края е прекалено стегнат.
Във всеки случаи това ще кажат Туба и Концертина.
Вече се съгласиха да изпълнят парчето!
Коксуърд се обърна първо към нас Люмиер!
Ние обещахме без изключения. Не може да свирим и за двамата.
Няма време! Тортата се прави.
Много добре, значи и двамата сме подготвени.
И нека Бела реши, кой ще ръководи.
Ангелска! - Дяволска!
Моля ви приятели, малко сътрудничество в името на работа.
Умолявам ви, ако готвача научи!
Какво става тук?
Нищо сър, започваме смесването.
Спрете с караниците, веднъж завинаги!
Връщайте се на работа!
Толкова голям избор!
Лилии това са цветята, които говорят.
Да"добре дошли на погребението" това говорят.
Но рози! Това е друга работа.
Прави каквото искаш. Аз ще взема лилии!
Г-жо Потс, обикаляте наоколо! Така ли е?
Прекалено много почивка за един ден.
Какви красиви лилии! За какво са?
Защо…те са…за господаря! Разбира се!
За господаря, не говориш сериозно?
Цветята са се превърнали в много важни за него!
Той поиска лилии за стаята си веднага. Точно така.
Колко странно!
През всички тези години, той никога не е показвал интерес към тях!
Очевидно се е променил! Ново начало.
Жалко, не може да го събудим. Ще го направим по-късно!
Не ставай глупав, той спи дълбоко.
Ние ще ги поставим тихо.
Не изглеждат ли прекрасно.
Боше, какво има, добре ли си?
Тези двамата, направо ме подлудяват.
Моля, свалете ги от деликатните ръце на готвач Боше.
Ангелска, Дяволска. - Вие двамата още ли се карате?
Какво ще кажете да има два блата торта?
Един ще бъде ангелски. Другият дяволски.
Това може… - Възможно е.
Моля ви, опитайте са да работите заедно.
Ще е забавно. И времето ни притиска.
Нека намерим, Люмиер и Коксуърд и да им кажем същото.
"Работете заедно", как пък не, при толкова много готвене?
Защо не искат всички да работят заедно?
Нужна ви е мама за това!
Прав си Чип! Но тя е единствената, на която обаче не може да кажем.
Не е ли иронично?
Не бих му дала нищо за гладене той е просто чаша!
Ирония, Шанделиера не гладене!
Последно повторение, пусни две октави и продължавай с изпълнението.
В края със звуци на арфа. - Нямаме арфа!
Звуци на туба, тогава.
За пето действие?
Вземи тези рози в салона преди г-жа Потс да ги види!
Тя е будна и обикаля наоколо. - Но е вече късно, тя идва!
Крийте ги да не ги види, тя мисли, че са за господаря!
Защо би направил това? - Дълга история.
Здравейте, всички. - Добър ден, г-жо Потс.
Съжалявам, че времето не се промени.
Опитвам да го превъзмогна! Това рози ли са?
В действителност. - Защо? Там има още една и друга.
Люмиер, какво правиш с тези цветя? - Какво си мислиш, че правя?
Още цветя за господаря? - Еми, да.
Надявам се, това да го направи щастлив!
Да, благодаря много за… помощта г-жо Потс.
Винаги сте добре дошъл. Радвам се, че мога да помогна тук.
Ела с мен Чип, време е за банята ти.
Някой ще ми обясни ли какво става?
Той започна. - Той започна.
Розите са твърде очевиден избор.
Розите казват: Обичам те! Лилиите само може да сънуваш.
Заради караниците си г-жа Потс няма да има и двете.
Мога само да си представя, какво ще си помисли той.
Защото музиката ми е по-високо?
Люмиер, няма чувство за време! - А ти приятелю, емоции.
По-много причини вие двамата трябва да работите заедно.
И двамата имате какво да покажете един на другия!
За пример, аз имам талант.
Дръж си го, не искам да взимам малкото, което ти е останало.
Чух достатъчно. Това парти не е за нито един от двама ви!
То е за скъпата ни приятелка, г-жа Потс, за да се почувства по-добре.
И тук влиза тортата в салона изграден величествено.
Вероятно мога да предложа музика!
Уидърспун! Нашата прогноза за времето.
Не, почакай!
Не, музиката!
Моя шедьовър!
Това е било умишлено?
Не, кълна се! Честен кръст да се разтопя.
Ще съжаляваш за това. - Но тава беше случайно!
Достатъчно! Сега дяволската торта.
Изглеждате толкова ентусиазирани?
Готвач Боше, всичко е под контрол.
Скоро ще бъде готово за печене. Затоплете фурната.
Толкова се радвам да ви видя, всички да работите заедно. Продължавайте!
Трес!
И двамата искаме тази торта да бъде ангелска нали?
Да, един райски вкус за едно небесно създание.
Макар че, ние направихме компромис за Люмиер и Чад?
Трес трябва да премахнем дяволският слой.
Какво ще стане, ако ангелската част е по-голяма от дяволската?
Какво? Ти искаш да направиш нашата част по-голяма?
Помисли, колко велико ще бъде.
Особено след тази скучна, катастрофална ангелска част.
Коксуърд и Трес ще ни подкрепят.
Трес ми е съпруг, но няма вкус! - Не мога да се съглася!
Това, което казвам, е…добави няколко яйца допълнително.
Бакпулвер, малко мая може би?
Ще стане огромна!
Виждал ли си г-жа Потс? - Теренът е чист, скъпа!
Имам проблем с цветята.
Някак си те са стигнали до стаята на звяра!
Горката аз! Не ми казвай, как ще реагира господаря!
Макар, че си забелязала неща, който не разбира, са склони да го вбесят.
Това е последното, от което г-жа Потс се нуждае!
Боже! Дете, изглеждаш сякаш си видял призрак или звяр!
Това беше глупаво! Почти го събудих.
Взе ли цветята? - Почти!
Може би не искаме никакви цветя за партито.
Но съм сигурна, че тортата на шеф Боше ще е невероятна.
Надеждата умира последна!
Помогнете, някой! Тортата, тя е забъркана неправилно!
Мисля, че аз го направих! - Аз мисля, че и аз го направих!
Типично! Лявата ръка няма представа какво прави дясната!
Помощ някой да помогне. Коксуърд, Люмиер побързайте.
Той няма да мръдне! Дърпай силно. - Внимавай!
Какво става? - Тортата на Боше, беше унищожена.
От саботаж!
Защо не съм изненадана? - Всичко е по тяхна вина.
Той и Трес съсипаха ексклузивната ми торта с повече ангелска част.
След като вие, унищожихте шедьовър ми настоявайки за дяволски блат!
Това е! Няма да има торта!
Какво? Няма да има торта на партито на мама!
Искахме да ви развеселим, но…
Но се страхувам, че не ме развесели ни най-малко!
Страхувам се, че стана по-лошо.
Ето, нека ви занеса на огъня.
Но, какво за партито?
Страхувам се, че няма да има Чип.
Не разбирам! Защо да няма парти?
Аз съм отговорна. Толкова съжалявам.
Не се упреквай. Намеренията ти бяха добри.
Не искам да се превръща в повод, скъпи за мен хора да се карат.
Знам опитай се да не мислиш, за това сега. Отпусни се.
Надявам се да не си много разочарован Чип?
Но партито, трябва да е щастлив повод
не от тези, които превръща приятелите във врагове.
Разбирам!
За пореден път се показахме глупави.
И разочаровахме приятелите си.
Трябва да покажем на Бела, че можем.
Да й покажем, че можем да направим парти без забележки.
Или да разбъркаме всичко.
Вероятно, ако дадем най-искрените си извинения на шеф Боше,
може и да ни направи друга торта. - Може да опитаме.
Той не може да е сърдит вечно!
Това е! Трябва да има парти.
Какво, боже мой? - Изненада!
Дами и господа! Удоволствие е за мен да застана пред
вас с моя приятел и колега, в чест на тази велика дама.
Г-жа Потс ни даде най-важния подарък, истинското приятелство.
Искаме да знаеш, колко много всички ние те обичаме, госпожо Потс!
Аз съм изумена! - Вашата упоритост е безценна!
Загубени сме без вас. - Благодаря ви на всички!
И това е толкова прекрасно, още повече, защото го направихте заедно.
Виж колко е красиво. - Слънцето!
Това би трябвало да ви развесели!
Но аз вече съм добре.
Благодарение на вас.
Коксуърд, къде си?
К-о-о-ксуърд?
Вие ли изревахте, сър?
Момичето, ще се присъедини за обяд утре!
Чудесна идея, сър да предложа и струнен квартет, може би?
Трябва да има музика. - Чудесна идея, сър!
И свежи цветя.
Ако трябва ще ги отглеждам в стая си - Искам най-хубавите лилии.
Фин порцелан. Без съмнение - И ненадминато сребро!
Нищо по-малко, по-сигурно. - И носът ми е още раздразнен.
Но аз изпратих кошниците, преди седмица!
Нямам идея защо… - Коксуърд, губиш усет за работата.
Аз сър? Не, сър. Небеса! - Виж какво не си…
И какво иска господаря за обяд?
Перфектност, нищо повече.
Господаря, е прекрасен човек! Ако погледнете:
личния му асистент, маниерите, хигиената и вкуса за дрехи.
Няма чувство за хумор, но не е важно!
И дъха е…
Какво си донесъл тук?
Единственото нещо, към което съм алергична, птички!
Виж птичка! - Господарят, той ще…
Той не обича много животните! - Но това е само малка птичка!
Господаря обича малко птичките. - Не говориш сериозно!
Ехо, там ли сте? - Направи нещо с него, бързо!
По-бързо, скъпа.
О не там, от всички възможни места!
Ако сте там, отворете.
Защо се забавихте толкова?
Кой е облякъл кашмир? Има кашмир в стаята!
От мен ли или наистина е топло тук?
По-по-ка… - Да!
Поканата, господарю. - О, да.
Ще обядвате с мен? - Аз ли?
Ти. - Не, няма.
Вероятно господаря, ще бъде по грациозен.
Трябва ли? - Това имам предвид.
Не трябва, тя е извън контрол. Къде се отнесе?
Тя е нова в замъка, сър.
Малко учтивост, ще я успокои.
Аз винаги… Права сте г-жо Потс.
Подмазвачка!
Вероятно ще се присъедините за обяд?
Ако нямате други планове! - Имам планове!
Но след, като го предложихте така, приемам.
Видяхте ли! Всичко е в питането.
Госпожице, ще ви очаквам точно в 12:00 и точка. Точно така.
Каква е тази миризма? - Миризма! Каква миризма?
Не подушвам никаква птица! Птица ли казах? Имам предвид пица.
Аз съм. Не е ли студено тук?
Знам, че надушвам нещо!
Страхувам, се, че е от чекмеджето за чорапи.
Не съм го отваряла скоро да се проветри.
Ние точно това обсъждахме.
Още малко и щях да остана в историята, като дърва за огрев.
Живота мина пред очите ми.
Сърцето ми препускаше, като лудо. Какво бързане.
Какво може да има срещу малка птичка като тази?
Тя е красива, прекрасна и сладка. Всичко, което той не е.
Крилото му, то е счупено.
Мисля, че нещо не е наред. Г-жо Потс…това е…
Не дърпай чекмеджетата си така, че може да се повредят.
Тайната ви е пазена с мен.
О, горкото! Той имаше тежък ден, не е ли така?
Как да помогна?
Изглежда смешно с тояга под мишница.
Това е шина Чип, за да държи крилото на място, докато оздравее.
Перата му ме гъделичкат. - Готова ли си за мен, скъпа?
Не е твърде топла, нали?
Бих взела вана или две с такава.
Тя ме кара да се къпя всеки ден, независимо, дали имам нужда или не.
Добре тогава, започваме.
Внимание! Изправи се, подреди се по ранг.
Успокойте се, губим време.
Предполагам се чудите, защо сме тук днес?
Вие сте тук, защото аз ви призовах… Когато говори Коксуърд,
хората слушат, но достатъчно за мен.
Ако приемем разбира се, че е достатъчно.
Както знаете, господаря е поискал… - Люмиер.
Ще спреш ли да я преследваш?
Това господине, е моята цел в живота.
Както бях казал… Може ли?
Благодаря! Както бях…
Тава ще направя!
Хора, хора!
Просто не разбирам.
Приборите за рязане и ястията няма да се вслушат в моите желания.
Дори и гъшия пастет няма да се подчини.
Ето скъпи, нека ти помогна.
Добре, трябва да се захващаме за работа.
Господаря ще обядва с Бела.
Аз ще следя за нищо повече от перфектно.
Сега, първата поръчка.
Отново.
Може ли? Хайде, нека продължим става ли?
Чиниите в кухнята за почистване.
Среброто, веднага да се полира.
Нека махнем тези петна. Другите знаят какво да правят.
Но аз… Какво очаквате?
Всичко е в умението, как да им говориш, хубаво и сладко.
Сладко и хубаво, в действителност, това не е така.
Трябва да са дисциплинирани и послушни.
Те трябва да са под контрол.
Точно от това се нуждаят и аз имам умението да се справя с това.
Къде е тя? - Не знам, сър!
Колко е часа? - Не знам, сър!
Не знаеш? - Разбира се, че знам.
Преди всичко съм часовник и сега е точно 12:07 часа.
Вероятно, тя още се облича.
Дано да има по-добра причина от тази.
Така, гладен ли сте? - Гладен съм.
Вероятно е разбрала 12 през нощта! - За обяд!?
Мога ли да предложа да постоите търпеливо. Една бърза игра на карти?
И да почакате момичето. - Отивам да я доведа!
Никой не обръща внимание на това, което казвам.
Ще го последвам. Не, ще седя тук.
Нека се справи без мен за малко.
След това, може и да ме послуша. - Идваш или не?
Точно зад вас сър. Просто спрях да завържа обувките си.
И видях, че не нося такива! Отне ми повече отколкото очаквах.
Почивка, това ти трябва. - Какво те задържа?
Напълно бях забравила.
Ти, забравила? - Ами…
Виж аз… Истината е, че намерих птичка днес.
Намерила си какво?
Птичка, тя беше ранена.
Каква е разликата? Не позволявам такива същества в замъка ми!
Ще се отървеш от него, незабавно.
Няма да направя, такова нещо. - Не искаш? Е разбира се, ти…
То се нуждае от мен. Ще се погрижа за него.
Изкъпах го, превързах го и… - Трябваше да ядеш с мен!
Имаше сериозно нараняване, нуждаеше се от моето внимание.
Искам тази птица, вън от двореца сега!
Върни се тук! Някой да хване това нещо.
Да, разбира се. Аз ще го хвана. Не, твое ляво.
Не, по на там. Точно тук, нека помогна.
Не мога да го достигна!
Оставете го!
Добре ли е? - Така мисля.
Моля те, събуди се.
Нека не бъде твърде… Господаря!
Това е красиво.
Опитвах се да ти кажа
Какъв прекрасен звук.
Птицата трябва никога, да не напуска замъка!
Ще я сложа в клетка в салона.
Ще се оправи скоро. - Вече не е ваша грижа.
Не може да го държиш в клетка! Той трябва да е свободен!
Свободен е…да ми пее! - Няма да ти позволя!
Това не е твоя дом, за да ми говориш така!
Птичката е моя! Казах вече!
И няма какво повече да кажа. Ще обядвам в салона.
Не може да направи това. - Не губи надежда, скъпа.
Ако загубиш това, губиш всичко.
Нашият обяд трябва да бъде променен за 1:00 в…
Ако вие двамата не може да спрете, няма да ви използвам.
Те са просто деца. Малки ножчета.
Не ви искам съвета. Към чекмеджето за ножове и двамата.
Вие не сте дворцов калибър. Вероятно ще се присъедините?
От сега нататък, така ще стоят нещата.
И аз, само аз съм отговорен.
Какво ти става? Защо не пееш?
Виж жив е, това е всичко.
Нямам цял ден. Сега пей.
Ако вие запеете сър, птичката ще запее също!
Това е добра идея. Ти го направи.
Вие се шегувате, аз? Но… Аз съм пълна скръб.
Не знам нищо за музиката. Освен да спазвам времето.
Пей! - Да пея.
Това е ужасно. Достатъчно.
Достатъчно, доведи Бела. - На вашите команди, каквото кажете.
Аз, винаги ще… - Върви.
Тръгвам.
Никога няма да ми пееш, нали?
Господаря, иска да дойдете в салона веднага, ако не възразявате.
Заета съм. - Така ли? Да се уточним мадам.
Вие ще дойдете с мен в този момент. - Много добре.
Защо не иска да пее за мен? В моя замък си, това е най-малкото,
което може да направиш, е да пееш! - Защо крещиш на бедното създание?
Казах му да пее. Защо не иска?
Защото, не е щастлив.
Мислиш ли, че ще пееш ако си заключен в клетка?
Трябва да се подчинява! - Защо не го пуснеш?
Той ще отлети. - Ще го виниш ли?
Аз също щях…ако.
Ако се отнасяш с респект към него, той ще бъде щастлив.
Ако е щастлив, ще пее!
Тази птица трябва да пее, за мое удоволствие, само за мен!
Това заповядвам. - Заповядвате, сър!
Има дума и дума! Нямам предвид птицата или мен.
Как смее да ми говори така?
Трудно бих видял и кичур пред лицето си.
Боже мой, дарлинг. Какво стана с твоя пламък?
Няма светлина, която да ме извади от тъмнината обгърнала нашият замък.
Мислиш ли, че ще пееш ако си в клетка?
Дойде времето.
Ние трябва да видим дали си е излекувано.
Добре тогава.
Трябва, да си свободен.
Тихо! Спрете това сега.
Вероятно, господаря трябва да следи по-строго съществото да не отлети.
Това не е необходимо.
Започвате борбата веднага, така ли?
Не, той остана, защото ми вярва.
Не е ли страхотно?
Ела, виж.
Върви, лети.
Небеса, не! - Трябва да го спася.
Господарю!
Чудех се, ако вие…имате време. Може би ще ни спасите?
Секунда, Коксуърд.
Няма проблем, наистина. Няма да ходя никъде, надявам се.
Г-жо Потс! - Дръжте се.
Нямам намерение да не се подчинявам.
Сега си спомних. Това означава, че носа е оправен.
Коксуърд!
Ще ми простите ли приятели?
Мисля, че с поведението си, май по скоро загубих, отколкото спечелих.
Предполагам, че така трябва да свърша, сам и безпомощен.
И сега изглежда времето ми е свършило.
Как лети времето.
Много добре. Добре свършено.
Изглеждаш, прекрасно! Нека ти помогна.
Това е твоя приятел.
Той се върна!
Любовта е във въздуха.
Започва се Люмиер, с доверие и респект.
Както винаги съм казвал, всички връзки трябва да се базират на това.
Трябва да се изгради стабилна основа на доверие и уважение.
За да се развиват и съществуват.
Винаги, бъди готов да помогнеш на другия.